![](http://2.bp.blogspot.com/_Uu25cNlDKuE/SvL9eQ0Ug3I/AAAAAAAAImY/Tae0ZsRfwys/s320/DSC_4127.jpg)
Не зустрічав дороги яка б не приносила мені радість і щастя. Уже день перед від'їздом в середині щось клокоче, йому не терпиться зробити перший крок, сісти в перший поїзд чи автобус, побачити те чого не бачив, відчути досі невідоме.
Чому саме Карелія? А просто так. Особисто не мав ніяких планів, добрі люди запропонували, без вагань погодився. Мені було всерівно куди, лиш би кудись.
Сіли в поїзд. Швидко налагодив побут: постелив свою верхню полицю, порозміщав потрібні речі в потрібних місцях, дістав улюблену книжку, виманив у Віталіка пакет з таранькою (ех смачна вона у нього). Все, я уже "приїхав до дому". Тобто, подорож тривала і в певному розумінні вже набула свого апогею.
Дорога до Петербургу була ну дууже веселою та приємною. Компанія зібралася така, що за одну добу сміялися стільки, скільки зазвичай сміюсь певне на протязі кількох тижнів. Аж крепатура була на лицевих м'язах. Дехто навіть плакав зі сміху. :)
Колишня "царська столиця"
![](http://1.bp.blogspot.com/_Uu25cNlDKuE/SvMHgsoBe5I/AAAAAAAAImo/asFYJbez8rY/s200/DSC_4176.jpg)
Він тоді навчив мене пускати величезні мильні бульбашки.
Для порядку погуляли містом,
![](http://4.bp.blogspot.com/_Uu25cNlDKuE/SvMGr8qvnsI/AAAAAAAAImg/3xBb9rGqToc/s200/DSC_4224.jpg)
Серед ночі проснувся. Поїзд стоїть на якійсь проміжній станції десь на пів дороги до Петрозаводска. Одівся, вийшов на перон, підняв голову, побачив зоряне небо.... вдихнув холодне повітря... і разом з нічною свіжістю наповнився спокоєм, в голові стало тихо-тихо... не міг рухатися - ніби скам'янів. Душа і тіло знову відчули стан, коли нікуди не спішиш, нічого не потребуєш.
Зауважив одну річ. Сиситема контролю людей державою в Росії працює жорстко і налагоджено. Нам в цьому плані до них далеко, і мабуть слава Богу що так є. Краще бути в більшій небезпеці вільним, ніж під уявним захистом підневільним. Не буду розказувати в деталях чому у мене склалося таке враження, але були на те підстави і не мало. Таке враження ніби їх там постійно готують до диверсій чи військового нападу. Усе від телефонних розмов до пересування по країні продумано так, щоб максимально проконтролювати. Чого тільки вартує те, що майже в кожному найменьшому селі, через які автобуси курсують один раз на день, на зупинках нас "чекали" одягнені в цивільне працівники міліції, міграційної служби чи погранці.
Потріпаним ПАЗом (точно такий яким їздив свого часу на роботу в адміністрацію, дивно було як асоціації спрацювали: по великому рахунку той же я, такий же автобус.. але дорога та ціль зовсім інші) поїхали в напрямку центральної Карелії.
Нарешті майже вирвалися з пут цивілізації.
![](http://4.bp.blogspot.com/_Uu25cNlDKuE/SvMgFuZUe-I/AAAAAAAAIno/R6rJAaNw7mo/s200/DSC_4606.jpg)
Місцеві жителі розказували, що цього року дуже мало грибів та ягодів, мовляв літо було дощове та мало сонця. Але ця обставина не завадила нам кожного дня їсти гриби та наїдатися ягід. Все майже як у нас, тільки у великих кількостях та розмірах.
![](http://3.bp.blogspot.com/_Uu25cNlDKuE/SvnKtc1CSOI/AAAAAAAAIpM/7OWcdMuIiQw/s200/DSC_5341.jpg)
Цілими днями находив собі заняття до душі: то в гриби піду, то на ягоди наляжу, то за вудочкою засяду, то дрова тягаю чи пиляю, їсти готую, потім їммм :). Що-що а їв багато і часто. Мій прискорений обмін речовин своє робить, особливо на природі.
Просто обожнюю ходити невідомими дикими місцями. Що і робив при першій нагоді, швендявся бувало по пів дня, а то й більше, околицями озер біля яких зупинялися. Повертався до місця стоянки тільки через відчуття голоду)). Але коли брав з собою вудочку то і голод уже не підганяв назад: риба та ягоди цілком вдовільняли неабиякий апетит.
Одного разу пішов довкола озера
![](http://1.bp.blogspot.com/_Uu25cNlDKuE/Svsc6BBTo1I/AAAAAAAAIqM/XDszkD3CX0g/s200/DSC_4760.jpg)
Через кілька днів перейшли вздовж того ж
![](http://2.bp.blogspot.com/_Uu25cNlDKuE/SvlOontsEkI/AAAAAAAAIo0/8HZBKP8Lo8k/s200/DSC_4672.jpg)
Внутрішні та зовнішні конфлікти танули і набували рис того ж туману, що кудись зникає під променями сонця. Аж тепер моментами почав потроху зависати і заспокоюватися. Годинами міг сидіти дивлячись на поплавок, навіть якщо зовсім не клювало.
![](http://3.bp.blogspot.com/_Uu25cNlDKuE/SvlO8ZdS0bI/AAAAAAAAIo8/AArKu3JOJ3I/s200/DSC_4686.jpg)
Від Суоярві переїхали до меншого та більш дикого озера Картахьярві, що являє собою розширення невеликої річки Кухмусоя. Розумію що усі ці назви нікому ніц не говорять :), але вже дуже вони мені подобаються звучанням.
І тут я насправді зрозумів,
![](http://4.bp.blogspot.com/_Uu25cNlDKuE/SvsH-eVBd3I/AAAAAAAAIpU/E8US84ZE4Lw/s200/DSC_4870.jpg)
Також, аж тут нарешті добряче дістали комарі, якими нас усі залякували. Згадав, як в 5 річному віці їздив з батьком в тайгу на ягоди (батько робив на нафтових вишках, то ми сім'єю якийсь час жили в Сибіру), то там бувало аж темно від комарів: під'їзжали на машині, виходили одягнені в грубі куртки та штани, шапки, руки і лице намазані тройними одеколонами та іншими усілякими засобами від комарів, і через кілька десятків хвилин вибігали уже з лісу назад у машину, так сильно гризли оті малі кусючі зарази. А в Карелію ми приїхали, коли їх сезон уже практично минув. Так само не зустрічали ще більш "страшніших та небезпечніших" кліщів.
Дні минали ніби за звичним сценарієм: підйом коли захочеться, сніданок чим захочеться (так само обід та вечеря: рибка печена, жарена, грибочки, ягоди або звичайної кашки якоїсь), рубка дров, ловля риби, збирання і поїдання ягід, гуляння навколишніми дебрями, сидіння біля вогня, купання, втикання і споглядання. Але все постійно було настільки новим, що навіть моєму неспокійному розуму і в голову не приходило скучати чи нудитись (окрім того я завжди найду чим себе зайняти). Чого тільки вартує сісти і дивитися на хмари у воді.
![](http://3.bp.blogspot.com/_Uu25cNlDKuE/SvsQOZloaGI/AAAAAAAAIpc/MarVSknDyWQ/s200/DSC_4909.jpg)
За всю поїздку так і не побували в районі якихось скал, та біля о.Картахьярві
![](http://3.bp.blogspot.com/_Uu25cNlDKuE/SvsSMTjQZSI/AAAAAAAAIpk/ZXs6juwKajw/s200/DSC_4901.jpg)
Рибалили з Вітальком часто і подовгу, шкода тільки ловилася постійно маленька риба. Не один раз лазили у холодну воду відчіпляючи гачок що зачепився за коріння чи водорослі, або дістаючи блєсну з під каміння. Багато годин намагалися піймати щупака, свої спроби вирішив завершити кидаючи у кам'янисту річку поки не зачепив в останнє і не обірвав жилку. Шкода було троха блєсни, та тепер міг спокійно ловити на червака кілько схочу, і пусте що клювали тільки малі окуні та верхоплавка, зате клювали та ловилися. Багато мали надій на риболовлю, багато чули позитивних відгуків про різноманіття риби, легкість ловлі, але все це залишилось тільки розмовами та надіями. Один місцевий житель сказав, що різка зміна погоди відбулась і риба узагалі не клює, виходить нам не повезло трохи. Але якось зовсім тим не журився.
Вечори біля вогня. Люблю коли
![](http://4.bp.blogspot.com/_Uu25cNlDKuE/SvsXhujQ6II/AAAAAAAAIps/Hit9IWso0zQ/s200/DSC_4929.jpg)
Під час переїздів з місця на місце переважно слухав Silly Wizard, дуже вже мені їх музика пасувала тим землям.
Наступним було озеро Суйстамоярві.
![](http://2.bp.blogspot.com/_Uu25cNlDKuE/SvsaTObk5WI/AAAAAAAAIqE/RCKCKb38u80/s400/Suistamojarvi+02.jpg)
На цьому місці найбільше збирали грибів. От уявіть, пройшовся Віталік понад вечір довкола місця стоянки в радіусі метрів 30-50, приніс купу червоняків та пару білих. Рано пішов туда ж "по справам" і знову приносить повну охапку молодих грибів. Моя трохи варьювата гурманна натура уже не знала що собі вигадати із тими грибами: жарені, варені, печені, з кашою, без каші, тільки білі чи виключно лисички...
Поруч з Суйстамоярві, було
![](http://1.bp.blogspot.com/_Uu25cNlDKuE/Svs17dF2hXI/AAAAAAAAIqU/jkSu39sK2KI/s200/DSC_5160.jpg)
Форель жарена в олії, без солі та приправ.
![](http://4.bp.blogspot.com/_Uu25cNlDKuE/Svs7P1zjVFI/AAAAAAAAIqk/XRa1t4vOrDw/s200/DSC_5207.jpg)
Купалися не багато, бо було доста
![](http://1.bp.blogspot.com/_Uu25cNlDKuE/Svs3eHczZPI/AAAAAAAAIqc/D1PVTZMQYE8/s200/DSC_5186.jpg)
Коли прийшов час рухатись далі, вийшли на дорогу, простояли парочку годин, а єдиний автобус так і не приїхав. Залишилися ще на ніч. Тішився тому :), правда особливо не видавав своєї радості, бо могли "побити" :).
Смакував останні години перебування у
![](http://1.bp.blogspot.com/_Uu25cNlDKuE/Svs9jZzeNGI/AAAAAAAAIqs/yykaaEJHa6M/s200/DSC_5212.jpg)
Вирішили не повертатися до Петрозаводску, а здати білети і їхати із Сортавали. Це прикордонне місто зустріло нас "сюрпризом". Ніколи не міг уявити, що 3-х туристів можуть виловлювати бобіком-воронком по місту. Нас таки "піймали" у якомусь парку, звідки доправили до міграційної служби, впаяли штрафу по 2000 рублів і пустили далі насолоджуватися місцевими пам'ятками природи та культури. На якийсь час, зіпсували увесь напрацьований настрій та позитив... засранці блін :).
Заледве переночували на якомусь горбатому городі на околиці міста. Наступного дня таки наважились ще поплисти на Валаам - острів в Ладожзькому озері.
Валаам. Місце паломництва та здирництва.
![](http://3.bp.blogspot.com/_Uu25cNlDKuE/Svs_1JMhyBI/AAAAAAAAIq0/tYcVuyLgFFo/s200/DSC_5628.jpg)
Але все це зовні. Якщо придивитися, Валаам - дивне, заспокійливе місце, там вдихаєш благодать. Думаю, ніхто з нас не лишився байдужим до нього, усіх зачепило та обдарувало по своєму. Кожен отримав те що потребував. Особисто я по новому зрозумів пару тижнів тому важливість тої поїздки.
Того ж дня в ночі були уже у Льоші на квартирі в Петербурзі. Гарячий душ насправді ціниш після довгих походів. Як казав Ошо: "когда стоишь под душем, пусть с водой весь мир обрушится на тебя". Знову допізна розмовляли з газдою тої хати про майбутні подорожі. Усе ще попереду.
Сказати, що поїздка була вдалою не можу,
![](http://1.bp.blogspot.com/_Uu25cNlDKuE/SvtEzc7CusI/AAAAAAAAIq8/Pgp8IWybI3k/s200/DSC_5882.jpg)
Ти справді, жабка-мандрівниця. Як будеш мандрувати неподалік, дай знати. Може, хоч цього разу наші шляхи перетнуться, принаймі на пару хвилин(звичайно якщо в тебе буде час).
ВідповістиВидалитиА взагалі, гарно і цікаво ти пишеш...
ой, а що це таке смачненьке на другій фотографії. Фотка класна. Уют.
ВідповістиВидалитина тій фотці блінчики, в маааслі ііі з вииишенькою з варееення... свіжі, тільки зі сковородки, видно як парують... кладеш в рот а вони зникають скоріше ніж встигали танути... :))
ВідповістиВидалитисуууууупер
ВідповістиВидалитиФото гарні :)
ВідповістиВидалитиДякую! Подорож була надзвичайно захоплююча і цікава, прочитала на одному подиху з широко розкритими очима та ртом.Розповідь вийшла гарна. Посміхнув випадок на болоті). Дійсно дуже сподобалось. Зявилась ще +1 мрія. А щоб туди доїхати загранка потрібна? і ходили ви по карті?
ВідповістиВидалитиАвтор видалив цей коментар.
ВідповістиВидалитищоб поїхати туди достатньо нашого українського паспорту, карти мали але не на всі райони.
ВідповістиВидалитиХодили мало, більшість сиділи на місці біля різних озер, від длоріг особливо далеко не ходили (на жаль, а може й на добре, а то б могли довго ще блукати десь карельськими дебрями :) ).
Дякую! Дійсно, місце вразило своєю красою, природою,дуже захотілось туди поїхати.
ВідповістиВидалитиДоречі, раніше нічого не чула про Ошо, буде наразі що почитати)
ВідповістиВидалитисвого часу в книжках Ошо найшов багато відповідей на свої питання і багато підтримки своїх же думок які вважав не правильними.
ВідповістиВидалитиХм, цікаво. Мені подобаються книги які змушують замислитись, чи наштовхують на роздуми
ВідповістиВидалитицікавий пост...ніколи, нажаль, не був у Карелії..гарний блог..удачі
ВідповістиВидалитиДякую, Олександре. І тобі щастя!
ВідповістиВидалити